WHITEHURST SYKEHUS
GOD BEDRING KENTON
Si meg, Jamie...
Hva er egentlig greia mellom deg og Lily?
Nei, forresten. Ikke si det. La meg gjette.
Du er en hundevalp.
Du er henne evig trofast.
Du gjør alt hun ber deg om i tilfelle hun kaster et bein til deg.
Nå traff jeg spikeren på hodet.
Ja vel. Du er klar. Nå tar vi en prat.
Hvis du ikke allerede visste det, så heter jeg Kenton.
Jeg er sikkerhetssjef på Amaya.
Og jeg har et problem.
Jeg må forhindre at en komplisert situasjon blir verre.
Men situasjonen nekter å la seg kontrollere.
Det er faktisk sånn at det baller på seg.
Og når det baller på seg, får man gjerne panikk.
Det føles som å stå foran et snøskred med bøtte og spade.
Men jeg har ikke fått panikk.
Jeg skal fortelle hvorfor.
For lenge siden...
...da jeg var omtrent på din alder, jobbet jeg for CIA.
Jeg var basert i Hong Kong.
Vi jobbet for det vi kalte "USAs århundre".
1900-tallet handlet om krig i Europa og kommunisme i Russland og Asia.
Men 2000-tallet skulle utelukkende handle om USA.
Det lot til å gå ganske bra.
Sovjetunionen hadde kollapset.
Europa var svakt og stabilt.
Og under mitt skift hadde et opprør vokst fram på fastlands-Kina.
Det var konsentrert i Beijing.
Hundretusener av demonstranter okkuperte Den himmelske freds plass.
De nektet å forlate den.
Ved en anledning kalte sjefen oss inn på kontoret -
- og sa at Kina var ferdig.
Det spilte ingen rolle hva regjeringen gjorde.
Demonstrasjonene kom til å spre seg og systemet kollapse.
De hadde nådd et vendepunkt.
Man kunne ikke hindre ballen i å rulle.
Vet du hva som skjedde så?
Den kinesiske regjeringen sendte soldater og panservogner.
De skjøt alle de kunne.
De tok revolusjonen i nakkeskinnet og knuste livsskiten ut av den.
I dag er Kina verdens mektigste land.
Den største maktfaktoren verden noensinne har sett.
Og det viste seg at det skulle bli Kinas århundre.
Slutt på fortellingen.
Poenget er at det går an å sette en stopper for hva som helst.
Men bare hvis man er villig til å gjøre det som kreves.
Jeg er villig til å gjøre det som kreves. Tror du meg?
Du er en opprører, og jeg er en panservogn.
Tror du meg?
Ja!
Jeg tror at du tror meg, men jeg må være sikker.
Hold kjeft.
Hva du og Lily enn gjorde, hvem dere enn pratet med, -
- og hva dere enn planla, så er det avsluttet nå.
Gjør du ikke nøyaktig som jeg sier, er ingen du elsker trygg.
Er det oppfattet?
Ja.
Fint.
Lily.
Hvor mange trekk framover tenker du?
Jeg vet ikke. Tre.
Tre?
Hvorfor satte du den der, da?
Jeg likte ruten. Den er sterk.
- Hvorfor er den sterk? - Den føles sterk.
Har du sett. Du har rett. Det er den.
Herregud.
Hei. Er alt bra?
Unnskyld. Ja. Alt er bra.
Vil du være i fred, kan jeg la deg være i fred.
Det er ikke noe alvorlig. Ingen har dødd.
Du har gjort det slutt med noen.
Det regnes faktisk som alvorlig.
Kanskje det.
Så... Ja, jeg føler meg råtten.
Jeg antar at det er en grunn til at du gjorde det slutt.
Ja.
Fordi han ikke er den rette.
Ja.
Da er det som det er.
Det var bryskt.
Du har rett. Unnskyld meg.
Jeg snakket med meg selv, ikke med deg.
Hva mener du?
Jeg er i samme båt, bare noen måneder lenger fram.
Jeg er blitt veldig flink til å hakke ned på meg selv.
Derfor sier jeg ting som "det er som det er".
Da føler jeg at jeg har kontrollen.
Istedenfor å være en boksesekk.
Så bare blås i meg.
Skal jeg være ærlig, så har du rett. Det er som det er.
Ikke vær redd. Det er ikke bare fælt når det tar slutt.
Nå står du foran den store gleden med å deite.
Herregud... For en tanke.
Vet du, uansett hvor ille du syns å huske at det er, er det verre.
App-greia er vanvittig, men man har ikke noe valg om man vil treffe noen.
Jeg mener ikke treffe en spesiell, men treffe noen overhodet.
Jeg tror at jeg har muntret deg opp nok.
Ja. Bra jobbet.
- Vi ses. På Tinder... - Nei.
Nei, ikke jeg heller.
- Vi ses her. - Ja visst.
Se der nede.
Ville du synes synd på den hvis en av prikkene sluttet å bevege seg?
Hvis jeg gir deg 20 000 pund for hver prikk, -
-ville du ha takket nei, -
-eller ville du ha regnet ut hvor mange du har råd til å skåne?
Det er uten inntektsskatt.
Lily...
Jeg er forelsket i deg.
Jøss! Det er første gang en av oss har sagt det.
Du er kreativ og uforutsigbar.
Morsom, smart og sexy.
Du er fantastisk på alle måter.
Så ja, jeg er forelsket i deg.
Jeg er forelsket i deg også.
- Mener du det? - Ja.
Kult.
...for å spare penger.
- De gjør ingen nytte i fengsel. - Fengsel er noe helt annet.
Det fins ingen bevis mot meg, unntatt du selv.
Jeg er nok ganske lett å kvitte seg med.
Pistol, barriere, sensor.
Dobbelspalteeksperimentet kjenner dere alle sikkert til.
En strøm av enkelte kvantepartikler, -
- la oss si fotoner, skytes mot to spalter i en skjerm.
Merkelig nok later fotonet til å gå gjennom begge spaltene samtidig.
Det ser man på interferensmønsteret -
- som dukker opp når fotonet treffer den bakre sensoren.
Derav trekker vi slutningen at fotonet intefererer med seg selv.
Det er bevis på superposisjonering av kvantepartikler.
De kan eksistere på mer enn et sted på samme tid.
Den tanken gjør oss ille til mote.
Vi er ikke vant til at ting fins på flere steder samtidig.
Det er stikk i strid med hvordan vi oppfatter verden.
Jeg er ikke i superposisjon. Jeg står utelukkende her.
Dere er ikke i superposisjon. Dere sitter bare der.
Derfor trenger vi mer informasjon.
Vi setter en sensor som registrerer fotonet på en av spaltene.
Men så fort sensoren aktiveres, -
- forsvinner interferensmønstret på den bakre sensoren.
Superposisjonfotonet har plutselig blitt til et klassisk enkeltfoton.
Fotonet er nå bare på et sted.
At partikkelen blir observert, har på et vis forandret den.
Det er et komplekst problem som fører til et enkelt spørsmål:
Hva pokker var det som skjedde nå?
Jeg ba professoren om å provosere henne.
Det mangler ikke forslag til svar.
Ifølge København-tolkningen påvirker målingen systemet.
Gi deg...
Penrose-tolkningen foreslår at bølgebevegelsens kollaps -
- forårsakes av krummingen av romtiden.
Men jeg vil snakke om Von Neumann-Wigner-tolkningen.
Ifølge den er den menneskelige bevissthet -
- den viktigste faktoren til avviket.
Er dette en vits?
Katie...
Skal du holde forelesning om Von Neumann-Wigner?
Halvparten her er studenter som kan tro på deg.
Det fins mange interessante gjetninger innenfor den teorien.
Det er dualistisk pisspreik. Den verste typen.
- Hva foretrekker du? - Everetts tolkning.
- Den har du ikke engang nevnt. - Jaha. Everett.
Tolkningen innebærer at det ikke blir noen forandring -
- i superposisjonen av kvantepartikkelen.
Det er snarere hele universet som forandrer seg.
Den sier at den makroskopiske superposisjonen fins.
For at alle skal forstå, -
- betyr det at universet stadig deles, -
- som stammen, greiner og kvister på et uendelig stort tre.
På det treet eksisterer alle mulige verdener.
Alle mulige hendelser inntreffer. Alle fortider og alle framtider.
Et nærmest uendelig antall ganger.
Den er deterministisk og støttes av utregninger og av eksperimentet.
Men den støttes ikke av virkeligheten vår.
Samme det.
Kos dere, nerder.
Von Neumann-Wigner... For en forbanna vits!
Katie? Katie?
Ja?
En av foreleserne dine og jeg er venner.
Hun sa at du kanskje er den beste studenten hun har hatt.
Det var snilt.
Hun fortalte også at familien din ikke har råd til studieavgiften.
Jeg vil betale for studiene dine.
Og tilby deg jobb når du har tatt eksamen.
Hvem er du?
Forstår du hva jeg ber deg om?
Ja.
Det gjør jeg.
Er det galskap?
Fins det en verden der det kan fungere?
Dette er mye bedre enn forrige gang.
Sukkerbiten min viser ikke en eneste feil.
Jeg har noen her i skjellet.
Er det feil?
Jeg tror at det er sprekker i strukturen.
Du kan ha rett.
Hodeskallen er også fin.
Nå er jeg på oppe i 1,2 ganger 10 opphøyd i 18.
Det er fortsatt korrekt.
Bare se på de sukkermolekylene.
Sukkeret mitt er søtt.
- Musen er søt. - Musen er død.
Den er likevel søt. Han har et søtt, lite ansikt.
Jeg tror at vi er klare for å ekstrapolere innover.
Bra. Gjør det, da.
Ja vel.
Da skal vi se...
Stillhet fra gruppen.
Så det funket?
Ja.
Det funket.
Fortsett.
Skal vi fortsette å ekstrapolere?
- Mener du utover? - Hvorfor ikke?
Minnet kommer fort til å bli brukt opp, men hvorfor ikke?
Det kan ikke skade.
Helsike!
Han bygget et hus som kalles en kokong.
Og han ble der inne i to uker.
I mer enn to uker. Og så vips, ble han til en sommerfugl.
En nydelig, vakker sommerfugl. Slutt.
- Er det slutten? - Ja, slutten.
Hei, kjære. Jeg lurer bare på hvor du er.
Melken... Pokker.
Nei. Den glemte jeg helt.
Jeg gikk igjennom papirer i hele morges.
Ja, men jeg glemte den.
Er du?
Ja, jeg ser deg.
Kjør Amaya hjem, så tar jeg bilen til butikken.
Jeg kjøper ting til middag også.
Jeg vet ikke. Pasta?
Vi kan diskutere det om 30 sekunder, eller nå.
Nei.
Nei...
Nei.
Nei. Nei! Nei!
Tror du at noen av dem forstår hva vi egentlig gjør her?
Jeg vet ikke helt.
Jeg vet ikke engang om du forstår hva vi gjør.
Hva mener du?
Devs er din personlige rettssak.
Det er dommeren og juryen.
Funker det, utelukker determinisme fri vilje, og du får syndsforlatelse.
Du gjorde ikke noe galt.
Men hvis det ikke funker, hadde du valg.
Da er du skyldig.
Funker det ikke, er jeg fordømt.
Ja. Mer eller mindre.
Hva er min funksjon i rettssaken?
- Du er et vitne. - Nei.
Jeg er forsvarets advokat.
Jeg skal holde innledningsforedrag. Er du klar?
Nei.
Jo.
Hvis jeg ber deg om å gjøre meg en tjeneste, -
- men ikke kan fortelle hvorfor, tror du at du kan stole på meg da?
Kan du la være å stille spørsmål og bare gjøre det?
Nei, jeg mener alvor.
Greit. Da vil jeg at du skal hente mamma.
Så må du hente Lucy, Tom og barna deres.
Ta dem med til stedet der vi var på ferie da jeg og Lucy var små.
Nei, hotellet ved sjøen.
I en uke.
Glem hva de sier om skole, jobb eller å mate kjæledyr.
Jeg bare... De må bli med. Du må få dem til å bli med.
Jeg sa jo at jeg ikke kan fortelle hvorfor.
Nei, pappa. Du...
Jeg jobber jo for et internettsikkerhetsselskap.
Vi er underleverandører til NSA.
En utenlandsk makt hacket systemet og fant personlige opplysninger.
NSA ba oss om å sørge for at familien vår er trygg -
- til de har ordnet opp i alt sammen.
Ja. Vi er beskyttet her.
Folk med våpen og alt. Døgnet rundt.
Gjør du det, pappa?
Takk.
Ja. Alt er bra med meg.
Jeg er glad i deg også. Jeg er glad i dere alle.
Ok, pappa. Jeg må legge på.
Ok. Ha det.
Jeg trenger å legge til en klausul i arbeidsbetingelsene våre.
Jeg skal ikke havne i fengsel. Forstår dere det?
Det må dere ta til dere.
Du trenger ikke å bekymre deg.
Det er jeg uenig i.
Jeg drepte en fyr, satte dama hans på galehus -
- og skremte vennen hennes til stillhet.
Forhåpentlig funker det, men gjør det ikke det, -
- og jeg føler at dette er i hælene på meg, -
- er vilkårene i avtalen vår opphevet.
Da kommer jeg til å handle kun ut i fra egennytte.
- Hva skal det bety? - Det sa jeg. Jeg sitter ikke inne.
Sliter jeg, sliter dere.
Lily Chan er en trussel.
Det er ikke i din makt å drepe henne.
Har vi møttes før?
Jeg sa ikke at du mangler evnen, men at det ikke ligger i din makt.
Vet du hva? La meg bekymre meg for det.
Hva sa du, pappa?
Jeg sa...
Ingen mann kan gå ned i samme elv to ganger.
For det ikke er samme elv.
Og han er ikke samme mann.
Er det et av dine gamle kinesiske ordspråk?
Det er gammelt, men ikke kinesisk.
Det er gresk.
Forstår du det?
Jeg tror ikke det.
Jeg tror at du kommer til å forstå det hvis du prøver.
Lily.
Jeg skal ta deg med ut herifra.
- Hva? - Jeg elsker deg.
Det skulle jeg ønske at du gjorde.
Det er medisinen som snakker. Kom, nå.
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com